film Anri Verneja
MAJMUN U ZIMU
Mornaru Eno Lisijen, hoćete li opremiti starudiju.
Pojavljuje za pet minuta.
To je rešeno.
Alber, molim vas.
Nećete me opet smandrljati?!
Gospođo, pravo da plovimo Jangcekjangom
formalno nam je prepušteno konvencijom od 3. avgusta 1885!
Osporavate li stvar?
Ne osporavam ništa.
Jednostavno vas molim da mi ne polupate sve kao dosad.
Oh, izvinite!
Pre neki dan ljudi Sun Jat Sena
su hteli glupu igru i morao sam u začetku da ugušim pobunu.
Bez nepotrebne okrutnosti. Štaviše, mornar Eno može da posvedoči.
Časti mi!
Mi ćemo nastaviti našu civilizacijsku misiju.
Daću vam nekoliko poslednjih uputstava admirala Geprata,
prerađenih od gradonačelnika četvrti, Kvantena, ovde prisutnog.
Namera admirala je bila da mi napravimo jedan kanal
koji bi povezivao Hoangho i Jangcekjang.
Jangcekjang? Dobro.
Naravno, vi znate
da Hoangho znači "Žuta reka",
a Jangcekjang "Plava reka".
Računali ste na veličanstveni izgled mešanja reka?
Zelena reka,
zelena kao šume, kao nada.
Mornaru Eno. mi ćemo prefarbati Aziju,
dajući joj nežnu boju.
Dovešćemo proleće u ovu glupu zemlju!
Dobro, ja vas ostavljam. Imam klijente da uslužim.
Recite dakle, domaće! Malo takta, a!
Vaše klijente poznaju!
Vermaht obešenjak, i Feldvebel penjač, a!
Ništa vam više neću reći ovde!
Albere, ne ljutite se.
Ali za ime Božije, ja vam iz javne kuće nudim reke u tri boje,
planinsko cveće i svete hramove,
i vi sve to možete pretvoriti u javnu kuću!
- Mornaru Eno. - Da, šefe.
Treba spaliti selo. Gde su bombe?
Gospodine Kvanten!
Smirite se. Molim vas, izvinite.
Podnošenje računa? Neka bude. gvozdena ruka u plišanoj rukavici.
- Mornaru, vaša vesla. - Da, šefe.
Pazite se stena
i što je najvažnije, pazite se priviđenja.
Jangcekjang nije reka već avenija.
Avenija od 5000 km koja se stropoštava sa Tibeta
i završava u Žutom moru,
sa malim kineskim čamcima sa svake strane,
virovima sa plutajućim ostrvima
i orhidejama visokim kao drveće.
Jangcekjang, druže, to su milioni kubnih metara
zlata i cveća koje se spušta ka Nankingu.
Čitavom dužinom su pontonski gradovi gde se sve može kupiti:
alkohol od pirinča, religija, devojke, opijum.
Mogu da vas uverim, gazdarice, da je pomorski pešadinac
dugo vremena bio ukras čajdžinica.
U današnje vreme, to je retkost.
"Bila je na slami za makroa riđeg i rumenog.
On je bio Jevrej, osećao se na beli luk
i stigao je sa Formoze, izvučen iz javne kuće u Šangaju."
- To je lepo. - To nije moje.
To mi se vraća kad idem niz reku.
Verujem da je to bio prilaz.
Ne zna se. To je možda san koji se uliva u more.
Brzo.
Upropastili su nas sa njihovim ratom!
Hej! Čekajte me!
Pažnja, gospodo! Pažnja!
Hajdemo! Siđite u podrum!
Oni bombarduju...
Avr!
Avr je sa druge strane! Oni biju nas u lice!
Lezite!
Biće da je došlo vreme da se vratimo našim lepim ženama.
One treba da se zabrinu.
Evo, odlaze! Kažem ti da to nije ništa!
- "To nije ništa..." - Ništa!
- Šta radiš sa kravatom? - Neću da umrem nepristojan.
Uradićeš tvoju toaletu smrti kasnije.
Dođavola! Tak, tak, tak, tak, tak, tak!
Alber!
It's a long way to Tipperary
It's a long way to go
It's a long way to Tipperary
Et goodbye Piccadilly
It's a long way to go
Stisni se!
Stani Albere, hoćeš da nas ubiju!
Bez poveza za oči, komandovaću da me streljaju!
"Pravo u srce, gospodo!"
To je trenutak da se bude zuav.
Pitam se šta zuavi tamo rade.
Gospodar četvrti, Kvanten, ekspedicija Dalekog Istoka.
Zabava počinje!
Zna se da će Nemci pre odlaska sve dići u vazduh.
Ali to je njihovo pravo.
Vojnik u bekstvu ima pravo na neke obračune.
Lično, ja sam ta vrsta.
Ako si i manje pio takođe treba da se plašiš.
Ali biću drugi čovek.
Da li je za tebe pametno da umreš!
Znaš li kako se kaže u gradu?
Umreti, i to umreti stojeći i baš me briga za ogovaranja!
Istorija će presuditi, gospođo, a ja ću piti kao i uvek.
Idu sve da unište!
Dođi ovamo!
- Albere, plašim se! - Pij.
Gde si moja Suzana?
Moja Suzana!
Gde... Oh!
Slušaj me dobro, moja Suzana.
To što hoću da ti kažem, ozbiljno je. Čak je teško.
Ako se izvučemo,
ako nam kuću ne poruše i ako ponovo mogu upaliti vatru,
kunem ti se da više nikad neću ni pipnuti čašicu, nikad.
Gledaj, to je možda
poslednja.
Ulica maršala Petena
Ulica generala De Gola
Evo!
- Idem u Tigrvil. - Uđite.
- Je li daleko? - Ne, šest kilometara.
Može li se naći hotel koji radi?
Sad nije sezona. Pokazaću vam šta nam je preostalo.
Le Roš Nuar
je ono što je najbolje, samo oni zatvaraju 15. septembra.
Najbolje bi bilo da ostanete u Dovilu,
ima dobrih hotela.
- U Kanu takođe, ili u Palmi. - Nažalost, nemam tamo šta da radim.
Rekao sam to, eh...
Ima to
kod Kvantena,
ali vi ćete mi se smejati.
- Nisam došao zbog toga. - Ah, dobro.
Kvanten! Alber!
Alber!
- Šta je to? - Gost!
Silazim.
- Koliko sam vam dužan? - 1500 franaka za vožnju.
I 500 za razgovor, izvolite.
Hvala.
- Dobro veče Alber. - Dobro veče.
- Imate li sobu? - Imam ih 14. Uđite.
Ako hoćete pratite me.
Ako ste došli da se kupate u moru,
sezona je završena.
Seljaci kažu da nema više sezone.
Vi imate još neku?
Od 1. do 15. avgusta u izuzetnim godinama.
- Ostaćete više dana? - Ne znam.
Evo.
- Izgleda savršeno. - Sutra popunite obrazac.
Treba li vam nešto?
_ Šta ima za piće? - Vitel, Evijan, Perije.
- Sve u svemu, nisam žedan. - Kako želite. Laku noć.
- Ko je? - Gost.
Ništa ti nije rekao.
Tražio je sobu, dao sam mu 8.
Neobično vreme da se dođe, posebno ovo sad.
Loše je za putovanje.
Nema ništa da se vidi.
- Slušaj. - Šta?
Nemoj mi reći da ti misliš da je to normalno.
Šta? Tražiti vode?
Alber!
- Tražite li nešto? - Vrata.
Desno, ispred vas.
Budite ljubazni da ih zatvorite.
Gospodo.
- Za gospodina? - Pikon pivo.
Izvinite.
G. Eno, Pikon pivo,
To je pola - pola?
Može da bude, ali ne sada.
Hoćete li da vidite, imam recept.
Dajte mi broj telefona.
- Za ovde. - Ne.
- Za Pariz? - Za Madrid. Broj je pri dnu.
Gospodine Eno, kako se zove Madrid?
Malo tišine, zovem Španiju.
G-đica Kler, kako?
Kler Prevo.
Za 14 u Tigrvilu hteo bih
394 800 u Madridu.
- U Španiji? - Da u Španiji.
Gospođica Kler Prevo.
- Sačekajte nekoliko minuta. - Alo! Sa ID.
- U redu. - Hvala.
Javiće se za nekoliko minuta.
- Dok čekamo, šta ćete da pijete? - Mali kalvados.
Kalvados za gospodina.
Za mene, isto, u istoj boji.
Oni ležu rano.
Smestili ste se kod Kvantena?
Ja čak ne znam da li on još služi vino za stolom.
Prokleti Alber... može se reći da je preskočio barijeru.
Izvini dragi drugaru, on nije snob na boci.
Dođite.
Dobro smo se zezali obojica pre 15 godina. Užasan tandem.
Onda, jednog dana čaša više. Apstinencija!
Od tog dana on priča da nije dobro izlaziti.
Šta kažete "loše"?
Strana pretenduje da ne bude kao ostali.
- Šta, ljubaznost? - Uvek je bio ljubazan.
Zar nije vojni rok služio u Kini?
Kao i njegovo čitanje,
vi mislite da on čita novine kao i svi ostali?
Pun prtljažnik knjiga.
Sećaš se večeri gde nas je usmrdio sa...
Čekaj... jedan veliki sa imenom kisele vode...
- Apolinares? - Apolinaris!
Ali ranije je bar komunicirao.
Pošto je prestao da pije, mutirao je.
Da znate šta on misli...
Posle Bijua, čuje se da je imao neke neprijatnosti.
Imao je kao neki rak ili cirozu jetre.
Bejah prvi da mu odam počast, ali šta da sa kaže!
Telefon. To je Madrid.
- Alo? - 14 u Tigrvilu?
Da, ne prekidajte. To je Madrid.
- Alo, rezidencija Mora? - Da, gospodine. Recite.
- Gospođicu Kler Prevo. - Trenutak.
Alo? Alo? Ko zove?
Alo? Odgovorite! Ko zove?
Šta može da se uradi dobro tamo dole?
Tražiti ono čega kod nas više nema.
Žališ?
Zašto hoćeš da žalim? Imam moje slatkiše.
Alber.
Hajde da spavaš.
Jedino što zameram Hitleru to su njegovi brkovi.
Drugu bocu!
Pričaj šta si radila pod okupacijom.
Pisala sam Komandanturi, prijavila sam svako zlo.
Prijavila sam te više od 10 puta zbog crne berze.
Oni nikad nisu hteli da mi veruju.
Oni su vam kazali da je to fenomen!
Gospodine, u vaše zdravlje!
Evo jedne koja će vam doneti sreću!
Vratićete se u Tigrvil!
Svakog leta ovde ima 20000 Parižana.
To je tačno!
Pitanje nikog ne plaši, čak ni Berka!
Zovu nas "Normanska Kalifornija".
Gospodo za Tigrvil!
Za Tigrvil!
Gospodo, vaša dobrodošlica me uznemirava.
Ja isto tako nisam loše putovao
što omogućava da vam svesno kažem,
da je vaš rodni grad pita koja mi je obećana,
ali da je to za mene izgubljeno vreme!
- Gospodine zezate? - Apsolutno ne.
U julu smo imali 17 sunčanih dana!
Sunce, moje dupe.
Vi ne znate kakvo je to sunce. Nikad ga niste videli!
To je to, sunce!
Ali ja ne želim da vidim praznu čašu!
- Možda je naoružan! - Gospodin plaća!
Ljudi koji me prate, Cigani, će doći, pazite ih kao mene.
Paziću ja na vas kad krene voz!
Nazad, Eskimi! Idem sam.
Matador se uvek vraća sam. Kasnije je veliki, kasnije je sam.
Ostavljam vas vašim ledenim santama, vašim igloima, vašim pingvinima!
Molim vas gospođo, u koliko sati je voz za Madrid?
Za pet minuta. Požuri, propustićeš ga!
Briši, pre nego što se naljutim!
Pomozite mu da pređe ulicu.
Ne propusti, pikon pivo. Zbog njega je umro moj otac.
Naslonio sam se na zatvorenu zamku.
Dešava se. Pridrži se za moje rame.
Imaš dobru glavu.
- To je stanica? - Da.
- Hoćeš li peronsku kartu? - Nije vredno toga.
Hajde, zdravo!
Srećan put!
Šta je to. On se vratio.
Šta sam ti rekla!
Dođavola...
Zdravo tata!
Šta ti se desilo?
Sišao sam sa voza u pokretu.
To će biti. Hajde, drži se čvrsto.
Pazi... hajdemo.
Moj stari otac... Srećom da te imam.
- Mogu li da te zovem tata? - Da, možeš.
Idemo da popijemo nas dvojica po jednu čašicu da nas niko ne vidi.
Hvala, ali ja ne pijem.
Senjora bi mogla da nam donese po tost.
Senjora ima potrebu za spavanjem.
Hajdemo.
Dođi, povešću te u Prado. Poznaješ li Prado?
Vrt sa muzejem iznad?
To nisu stvari koje bi me zadovoljile noću.
Kler i ja smo išli tamo svo vreme
i imali smo snove za sto godina.
Možda si poznavao Kler?
To je tvoja prijateljica?
To je moja prijateljica koja je skrenula.
To nije lepo.
Ne možeš da odbiješ da piješ sa tipom koji ima više od prijateljice.
Već sam rekao da ne pijem. Idemo.
- Sada ideš na spavanje. - Ne.
Imam bolju ideju: da dignemo dva keresa.
Šta se dešava?!
- Neko zvoni? - Ne, idi da spavaš!
- Pitaću gazdaricu. - Ona spava. Svi spavaju.
Maniri se gube.
Nikad se ne leže tako rano u Madridu.
Nadam se da će pisustvovati mojim počecima u velikim arenama.
Ja ću joj uručiti tvoj poziv.
Tamo će biti sveta. Luis Migel uvek privlači masu.
Već dugo vremena sanjam kako tijumfujem u Madridu.
Publika će biti zahtevna, posebno posle Migelita.
Moraću da preuzmem rizik.
Nadam se da će sve proći dobro.
Zbog mog početka obući ću belo odelo.
Ti ćeš zapamtiti ovu noviljadu iz Toleda.
Hladan vetar, strašna publika i bik koji je odbio da umre.
Pošto sam ih ubo više od stotinu.
Gabrijel Fuke, veći od Pjera Šula!
Ja sam jedinstven.
- Zanimam li te, tata? - Možda.
Šta je to što te zanima?
Matador? Bik?
Ili Španija?
Putovanje. Tvoj način putovanja.
A, to... To je tajna.
O, la la... Vozilo, znam ga. Već sam ga uzeo.
I to nije bio putnički voz, možeš da mi veruješ.
Mene bi uhvatilo da pijem i išao bih dalje od Španije.
Jangcekjang, čuo si priču?
To držim na određenom mestu u sobi.
Sigurno. Dakle? Dva keresa?
Ne pijem više, grizem bombone.
I to te vodi daleko?
Uvek u Kinu.
Sada je to jedna stara Kina.
Kad se spuštaš Jangcekjangom noću, ne postavljaju se pitanja.
Malo ovde, malo tamo, svake noći.
Slatkiši su vrh.
Laku noć.
- Tata! - Da?
Mislim da sam propustio moj voz za Madrid.
Kad sanjaš, šta imaš u glavi.
Ne uzbuđuj se zbog propuštenog voza.
Znaš li na koga si me podsetio?
Na jednog od tih zalutalih majmuna,
kad smo se našli na istoku u vreme prvih hladnoća.
Dakle? Šta mu se dogodilo?
Ništa, popio je previše.
O čemu ste razgovarali.
O majmunima. O majmunima i budalaštinama.
Idemo.
Alber! Video si moje dorade?
- Zdravo. - Dobri su ti barbuni?
Zapaženi su. Ti takođe, zapamti: hvala za sinoć.
Šta, sinoć?
Tvoj gost, tvoj Španac. 12 razbijenih čaša, ništa ti ne govori.
Ako nisi hteo da pije, nije trebalo da ga služiš.
Pijanica ima dovoljno
i bez ovih što pristižu iz Pariza!
Pijanica?
Čak je i Bardas sa svojih 15 pastisa na dan, bio zapanjen.
Ti sve to mešaš, mog Španca i oca Bardasa
i velike vojvode i lokanje bez žeđi?
Velike vojvode?
Da, gospodine, prinčevi kuvanja, gospoda,
oni sa kojima si svojevremeno pio.
Tvoji klijenti te ostavljaju tvojim kurvanjima,
gospoda koketiraju sa anđelima.
Mi ostali, uzimamo bocu bez pitanja Boga Oca.
To je ono zašta te krivim.
Ti imaš
malo vino i sitno kuvano.
Ako Španac pijanči to je da zaboravi kao i ti.
Pošto su ti barbuni?
- 300 franaka kilo. - Zadržaću polovinu.
Uzimam sve.
Ne može se više razgovarati sa tobom. Suviše si glup.
Oh, sve je to isto.
Gospodine.
O, ne to dajte mi jedan Viši.
Hej, šta se priča u kući.
- U vezi čega? - Sinoćne večeri.
G. Kvanten nikad ne priča o tome. za njega, juče je juče.
A danas je danas. On oličava dobra osećanja.
Dobro, silazim.
Šta od svega toga treba da uradimo?
Ne znam ništa, ali ne želim da me naljuti g. Eno.
A drugi, je li sišao?
Nešto ti je potrebno g. Fuke?
- Hteo bih da vas pitam... - Šta da me pitaš?
- Nisam mnogo galamio? - Ne, mnogo.
Utoliko bolje. Mnogo se brbljalo.
Ne pamtim imena, ali jedno se zadržalo:
Jangcekjang.
Uvek sam pamtio komplikovane stvari
kao "protivustavno" ili Merimeov diktat.
Tu ću dodati Jangcekjang.
Tamo ima vremena i za brbljanje i za rad.
Glavno je da vas nisam uznemirio.
Ne brini, da mi kontriraš treba da ustaneš rano
ili da legneš mnogo kasno.
Dakle g-đo Kvanten, špijuniranje ljubazne klijentele?
- G. Fuke... - Ubice čitaju novine.
Čovek koji traga mora da prati sve.
Sa ovim foto-robotima, moram da menjam glavu svakog dana.
Juče je bila glava čoveka koji pije, a sutra?
Vidim da vam se sviđaju šale.
Smeta li vam da se prošetamo?
Samo izvolite.
G. Fuke, računate li da duže ostanete kod nas?
- Ovo pitanje može da iznenadi... - Vaš muž me je već to pitao.
- Šta ste mu odgovorili? - Da ne znam ništa.
Imajte na umu, ako morate da ostanete dva ili tri dana
da vam ništa nisam rekla,
ali ako planirate da ostanete duže...
Kako da vam kažem?
Te noći, Alber vam je govorio o Jangcekjangu.
Ne sme, to je loše za njega.
Vi mislite da sam luda.
Ne bih htela da vam to kažem tako.
"Mi smo srećna kombinacija, ostavite nas na miru." To je to?
Da.
Alber je postao savršen.
Bojim ste da ste mu podstakli žar za putovanjima.
Možda misli da ćete otići u Kinu bez njega.
U Španiju, gospođo.
- Molim? - To je Španija.
Vidite, možete mirno da spavate.
Očigledno, ako je to Španija...
Bez skrivanja, zašto ste došli u Tigrvil?
Da se odmorite? Zbog vaših poslova?
Zbog kupovine, tražim konfekcijsku radnju. Poznajete li neku?
- Za muškarce ili žene? - Za devojčicu.
Možete ići kod Landrija.
On ima bradu. Dve žene su mu umrle.
Dužinom plaže u prvu ulicu.
"Pariski šik". - Hvala.
Blanšet...
Ima li koga?
Moja Blanšet.
Mala drolja!
Ti si se izdvojila. To nije lepo.
Pronađi svoje prijatelje.
Želite li nešto?
Želeo bih nešto toplo, pulover za devojčicu.
Devojčicu?
Prošlo je puno vremena od kako nisam uradio nešto za devojčicu.
- Koliko ima godina? - Deset.
- Punija ili mršavija? - Mršavija.
Vi mi to ne govorite da biste me usrećili?
Možda sam zato ovde zbog vas.
Dragi gospodine, mi smo vas čekali 30 godina.
Ko je to "mi".
On i ja.
Gledajte to.
Bojim se da ne bude malo veći.
Nisam siguran, svi tako misle.
Ne poznajete vunu iz Kvinslenda?
- Ja poznajem moju kćerku. - Dobro me slušajte.
Ovaj džemper nije veliki i ne može biti.
Zašto? Zato što je ispleten po merama za patuljka.
Pupi Šnajder, ništa vam ne govori?
- Meni, ne. - Suviše ste mladi.
Bio je samo za nju, dvadesetih godina.
Veliki ljudi su uvek voleli
male žene.
Naručio sam ovaj džemper po modelu od Van Dongena.
Posle kraha Vol Strita 1929-e
milioner se ubio, kao što bih i ja ili vi.
Pupi se vratila u cirkus, a džemper je ostao ovde.
To nije svejedno.
Pupi Šnajder ga nije nosila?
Uveravam vas.
Šta imate drugo
da ponudite?
Neočekivane stvari.
Pogodite na čemu sedite.
Ne plašite se!
Nevaljalko! Druga narudžbina za Pupin rođendan.
Nešto što može da osvetli ceo jedan grad.
Dragi gospodine, sa zadovoljstvom.
I ako vam jednog dana bude trebalo nešto od ovoga što imam,
mislim, bilo šta...
Neću napraviti glupost da se nekom drugom obratim.
Odnesite moj račun u hotel "Stelu".
Bez brige. Sa zadovoljstvom.
Već zatvarate?
Rekli ste mi da odnesem vaš račun.
Obećana stvar, ispunjena stvar.
Gabrijel!
Šta te dovodi kod nas?
Mi se poznajemo?
Časna reč, bio si pijaniji nego što sam mislio!
- Popeo sam te na voz. - Sinoć? Vidim...
Budi ljubazan da daš ovaj paket...
A ne, pokazaću ti. Obrati se tamo dole.
Za priču o vozu, mogu li da računam na tvoju diskreciju?
Ne verujem da ćeš se izvući sa tim, platićeš turu pića večeras.
Gospodine, osoblje ne sme da prima nikakavu napojnicu!
Šta mogu da učinim za vas?
Predajte to maloj Mari Fuke.
Pratite me do salona.
Uđite.
Vaša poseta će svima pričiniti zadovoljstvo.
Plašili smo se da ova mala ne bude zaboravljena.
Proveravamo sve pakete. Provera je sumbolična, naravno.
Marija ima sreću da ima oca takođe mladog.
Da, ali ja nisam njen otac već dalji rođak.
Nema veze, u svakom slučaju ću je potražiti.
- Ne, ne želim da smetam. - To joj se dešava tako retko.
Žoržet! Šta se dešava! Radim! Ne želim da me uznemiravaju!
Nije ništa, gospođo!
To je gospođa direktorka.
Ona je Engleskinja?
Nije, ali se pretvara.
Pre deset godina, počela je da priča engleski.
Bez sumnje da bi zadivila đačke roditelje.
Ja mogu bez toga. Kuda idemo?
- Ja ću odgovarati na francuskom. - Zbog toga je propala Jovanka Orleanka.
O da, sigurno.
Lečila sam deset godina Gal Marvijea, heroja iz Ambeza,
zatvorila sam oči jednom gradonačelniku sa Zlatne Obale,
moja posvećenost je dozvolila Magdi Golovini da se vrati na scenu,
nikad nisam platila za mene pored gospođe Viktorije.
Pričate sami?
Gospodin je roditelj Mari Fuke.
Šta čekate, idite da je potražite!
Molim vas, dva minuta.
Ove godine, svi su se bacili na burgundac.
Podseti me da telefoniram Kurtini.
Alber,
ti znaš, snagu zajedničkog življenja,
valjda se završava sa određenim stvarima, osećati...
Osećati šta?
Ništa određeno, to je samo ideja.
Posle četiri dana, imam utisak da si ti potpuno isti.
- Otkad je G. Fuke tu, ti... - A, tu smo!
Draga moja Suzana, tu činiš svoju prvu grešku.
Ima žena koje u svom mužu otkriju čitav jedan život neverstva,
ali ti, ti priznaješ 15 godina sumnji, to je gore.
Ti imaš na pameti: "Ko je pio piće."
Postoji poslovica protiv nas.
Ne brini, šalim se.
Imam ženu koja gleda na posao koji me zaokuplja,
i bombone koje mi skreću pažnju, dakle...
Osim toga, ja ću ih ostaviti.
Zašto? Kad jedna navika nije loša...
Nema dobrih navika.
Navika je, kao... kako umreti na licu mesta.
Kombinovani nacrt skeča za javnost: rublje i pranje rublja.
Dobro, vi ste tamo?
Na sceni, Rišelje... Očigledno, kardinal.
On sluša savete bradatog sveštenika koji mu govori na uvo.
Odjednom upadaju slajdovi atlete obučenog u besprekorne gaće.
On se vraća gestu savetnika i predstavlja atletu javnosti
kazavši: "Mislio sam da je moj uzor bio siv,
ali njegov ima belinu Persila."
Da, tu malo nedostaju žene, ali, najzad, videćemo.
Drugi projekat: narav Listikrija tretirati u animiranom fazonu.
Mačak pokušava da se popne u lonac pun špageta.
Pojavljuje se otac Listikri sa varjačom. Dijalog.
Otac Listikri:
"Dole šape!" Mačak, sa osmehom:
"Dole šape, osim sa testa Listikriovog."
Računam na vas da odredite glasove,
sa dobrom intonacijom.
To je to, doviđenja.
To je tužno kad čovek sam jede supu.
Ako ga pozovem, kazaćeš da spletkarim.
Ne govorimo više o tome. Gospodine Fuke!
Nećemo imati više klijenata u ovom trenutku, pridružite nam se.
Sa zadovoljstvom, draga gospođo.
- Dopuštate? - Ne, vi ste naš gost.
Mari-Žo, postavi salvet g. Fukeu.
Kad hoćete da oterate đavola, pozovete ga za sto?
Ne vidim šta hoćete da kažete.
Uzmite, probajte to.
Moja žena će vam praviti društvo.
- Mari-Žo! - Da, gospodine?
Dođi, otvori bocu.
Da li je to revolucija ili paelja,
sve što je špansko nije tako jednostavno.
Paelja bez školjki, to je kao jagnje bez belog luka,
varalica bez ruže... To je nešto što se ne sviđa Bogu.
U vreme mojih ljubavi, lično sam pravio paelju.
Nadam se da mi moja razočaranja neće zaprljati ruke.
Zašto pijete?
Pitanje mi je već postavio, gospodin upravnik.
Verovatno zbog mladih ljudi koje volite.
Verovatno.
Kler mi ga je postavljala tri puta nedeljno, obožavala me je.
Verujem da vam je to pitanje bilo neprijatelj.
Tačno, više volim odgovore.
To je zanimljivo, Kler takođe.
"Gabrijel, voliš li me?" "Gabrijel, zašto piješ?"
"Da li je razumno, da se nađeš u tom stanju?"
Ustvari, one sanjaju da nas stave u bocu.
Jednostavno, mislim da se plaše.
Plaše, čega?
Nikad nisam imao loše vino.
U svakom slučaju, imao sam nepredviđeni šarm.
Ti si na sasvim drugoj strani, one vole sigurne vrednosti.
Čekajući čoveka, a videvši drugog da dolazi, užasavaju se toga,
štaviše, iznenađenje je retko dobro.
Sa tvojih 36 načina morao si da se nosiš sa vrtoglavicom.
Moguće.
Zabeleži da me se to ne dotiče.
Možda sam malo koristio moje pravo na starešinstvo.
Uvek sam se osećao mlađi nego što sam bio.
Ne smeta što imam kćerku od deset godina.
Dakle, ti si glup.
Ovog puta, ti preteruješ.
Kad se ima dete, ima stvari koje se ne mogu raditi,
Kako se zove?
Mari. Došao sam ovde da je potražim, a onda...
Ona je u internatu kod Dijona.
Recite mi g. Kvanten, pošto je postojala indiskrecija,
pušili ste opijum u Kini?
Nema ništa skriveno.
Da, to mi se dogodilo u Šangaju, u Hong-Kongu...
Ništa neobično, sanjarilo se.
- Ne voliš da sanjaš? - Zavisi od kvaliteta stvari.
To su bili snovi pomorskog pešadinca:
admiral Geprat me poljubio u uvo.
A onda?
Dešavalo mi se da sanjam da pušim, to je bio drugačiji život.
Evo dece iz internata.
Hajde, ostavljam te sa porodicom.
I bocu u more!
Vidite g. Fuke,
jednog dana ćete prestati da sanjate da pijete.
Mari Fuke, prestani! Dođi odmah!
kakvo je to ponašanje? Igraj se ovde.
Sakrijte se!
Dva, tri, četiri, pet! Gotovo!
Zabranjeno je kriti se u bunkeru!
Pričaš o budali.
Sledeći put će je ostaviti.
Pusti je da uradi.
- Idemo li? - Da li je tu?
Reći će da vara, pa će plakati.
Zvaće je Nalazač
Bio je lukav kao lasica.
Bio je to momak koji se nije plašio
i koji je znao trikove.
uveče na bulevaru
kad bismo opazili da prođe njegova dama
pisalo je svuda
da je to žena Nalazača
u tom vremenu...
znali smo da pevamo pesme.
Vaša paelja je bila sjajna.
Ona koja se uda za vas biće srećna.
Ne privlači se žena ni od jedne vrste
kulinarskim veštinama.
Treba ceniti doprinos podnesen na tanjiru.
Ako se Alber udostojio jednog dana da kuva za mene
ja ću se smatrati madrigalom.
Od oktobra do aprila pomalo smo usamljeni.
Ja dakle neću čeprkati da ti odam priznanje.
To je tačno. U suštini to je lepo.
G. Fuke poznajete li Burbul?
- Zaista, ne. - Tamo sam upoznala Albera.
On je bio
na odsustvu.
Nosio je prugasti blejzer i slamnati šešir sa trakom.
Zgodan muškarac, i on je to znao.
Sećaš li se Dranemove ploče?
Tamo nije bilo lupeža...
- Suzana... - Nije bilo loše.
To je bilo u julu, bilo je mimoza.
Sećam se kao da je bilo juče.
Volela sam kafanu na jugu, Alber nije hteo.
Hteo je da se smesti ovde zbog ružnog vremena,
zato što ima manje gužve, vidite kako me je zaveo.
To je smešno, zato što ne poznajete Burbul.
Vidite li je, ona bi u Burbul.
Vidite, još smo...
Naš medeni mesec ga ne zanima.
Ne voliš putovanja? Alber je nepobediv.
On zna red vožnje svih vozova.
Prestani.
Albere, budi ljubazan, pokaži red vožnje G. Fukeu.
- To ga ne zanima. - Svakako da zanima.
Vidiš! I za mala putešestvija.
Gledajte, mora sutra veče da pođe za Blanži.
Već ima kartu, rezervisanu sobu u hotelu, sve.
Nisam znao za vaš odlazak.
Za dva dana idem na grob moga oca u Pikardiju.
Bićete ovde do mog povratka, zar ne?
Želim vam srećan put.
- Već nas napuštate? - Da, idem u šetnju.
Spremio sam vam kalvados star 30 godina.
Ne želim da vas zadržavam.
Sutra ćete imati naporan dan.
Hvala za ovo prekrasno veče.
To je bilo normalno.
Ali familijarno.
Nudiš mu kalvados, bravo. Na svu sreću, on je razuman.
Svejedno, kalvados...
Ti bi pio sa njim i ništa se ne bi promenilo.
Da. Pio bih sa njim.
Albere, nisi mislio ozbiljno?
Bolje da ideš u krevet.
Najpre mi odgovori.
Draga moja Suzana, ti si uzorna supruga.
Imaš kvalitete,
i fizički, ostala si onakva kakva sam želeo da budeš.
To je sreća, ali ti me nerviraš.
Albere...
Ti me nerviraš nežno, strasno, s ljubavlju,
ali me nerviraš!
Nisam jednom nogom u grobu, ali to dolazi,
i primetio sam da nemam odnos kakav očekujem,
ali ja ga tražim!
Šta hoćeš da kažeš?
Ništa, to je nešto drugo. Zaboravi.
Ako ti to zaista nedostaje, ako si na to mislio,
mogao si uzeti malo vina uz obrok, pola čaše.
Pola čaše?
Ako mi šta nedostaje, to bi bilo puno vina,
to bi bilo pijanstvo.
Gospodine - gospođo! Žermen!
- Pobrini se za to. - Doručak za g. Fukea?
Aspirin mu je dovoljan.
- Alber je ovde? - U kuhinji je.
- Tvoj Španac je na raskrsnici! - Pa, šta? Zar to nije njegovo pravo?
Ne za to što radi! To je katastrofa!
Vi ste potpuno ludi!
Ole!
Kažem, vi ste ludi!
Ole!
Vi ste bolesni?
Ole!
Šta se dešava?
Obeležavamo Dan mrtvih.
Na sreću, vozač se obuzdava!
Sve će biti dobro.
Došli smo na hodočašće, a ne u cirkus!
Samo napred, put je slobodan!
Nećeš ga uzeti u zaštitu!
Zar ne vidiš da je on u svom normalnom stanju?
Možete li napraviti pauzu.
- Ja sam jedinstven! - Ostavite se toga, stari moj.
Ole, karabinjerosi! Kako ste?
- Šta ima? - Ovaj kreten je izbegao
da napravi deset udesa!
Popio je malo. To nije nešto strašno.
- Odakle je došao? - On je moj gost.
Gost!? Vi niste odavde?
A vi ste odavde sa vašim kantalskim akcentom?
Skitaš po Kantalu?! On je pijan kao majka!
Privedite ga! Pogledajte mu dokumenta!
Trijumfalni izlazak! Konačno!
Vidi nezahvalnu publiku! Podigni oči!
"Fuke Gabrijel, rođen u Parizu 18. maja 1930.
Prebivalište:
Ulica Linkolnova br. 14. Pariz, osmi arondisman. Profesija..."
Kažem ti da garantujem za njega, Pusti ga.
Učini to za mene.
Puno hvala, ali ja sam odrastao...
Pravite nam probleme, ne možemo više da trpimo.
zato što više ništa ne može da se kaže, čekaću vas napolju.
Tako je, idi malo na vazduh.
On će sutra otići i na to više niko neće misliti.
Vratite ga kod vas i da ga ne vidim više u gradu.
- Neka mu posluži kao lekcija. - Da, on je nepopravljiv.
Alo, ovde žandarmerija iz Tigrvila.
Kako? Strašna frka u Enekvilu?
Pa, šta ste preduzeli?
Mislim da me je sramota.
Nemamo pravo da se stidimo kad je uspešna korida.
Druga kola su bila teška skretala su uvek ulevo.
Uvek je tako sa engleskim kolima. Dođite.
Gde idemo? Pošao bih na piće.
Ne zbog pića, da se okrepim...
U redu, ali ne kod Enoa.
- Onda? - Šta?
Šta ćete mi pokazati?
Kupleraj ili... kineski restoran.
- Išli ste tamo često. - Išao sam.
Vaše mišljenje:
je li bolja rulja ili Kinezi?
Najbolje je da bude zatvoreno.
Albere!
To nije moguće!
Ja sam presrećna, dozvoljavaš li da te poljubim?
Dozvoljavam.
- Predstavljam ti matadora. - Drago mi je gospodine.
Ne tvrdim da je pravi.
To nije pravo, ali sa tibetanskim vetrom
može se napraviti iluzija.
Nekih večeri, iza zida, video sam...
Nisam verovao da gledam! Ali, video sam!
Grad, tramvaje, rulju,
drame...
Sa čim ćete da vas poslužim?
- Zašta ste? - Imam poverenja u vas.
Tvoji svakodnevni proizvodi, tvoja vrsta sakea?
Sigurno.
Dakle, dva.
Ne brinite, niko nije video gospodina na raskrsnici.
Išla sam kod Landrija, kod poslastičara, kod Enoa,
nema gospodina...
Da je bilo udesa, znalo bi se.
Sasvim sigurno, znalo bi se.
Šta da radim sa njegovim koferom?
Možete da mu ga vratite.
- G. Fuke vam ga nije dao? - Ne.
- Ako se nađu, biće zajedno. - Ako se nađu.
Za admirala Geprata!
Za El Galja, božanskog ćelavca!
U čast marinaca sa Dalekog Istoka!
Za Manoleta, ubijenog u Linaresu od bika Islera.
A onaj tamo,
Moj drugar Gedeon, pao je u zamku Long Sona.
Za Hoselita, najvećeg od svih!
Ako ovako nastavite, bićete pijani.
Tako je, kad se odsustvuje.
Šta tražiš?
Kler, ona me je čekala na izlazu iz arene.
Ako si pio brzo, ona je već bila tu.
Stvari vode stvari, dodatak pravi dodatak,
ništa slučajno.
Hajde, vratimo se u kasarnu.
- Kler i ja ćemo te pozvati. - Zanimaj se novajlijo.
Ganut sam mojom trenutnom ravnotežom.
Platili su ti kartu za voz?
Gle, dajem ti je za odlazak i čuvam za povratak.
- Neka bude tako. - Ne mogu.
- Nemaš poverenja? - Nemam kartu.
Nisi u pravu, uvek imam kartu, za svaki slučaj.
Proveo sam život u odlascima i dolascima.
To je nestabilno.
Idi, u slučaju da mnogo piješ ožedni se.
Laku noć, i srećan povratak.
Gospođo, ja sam šarmiran. Pozitivno šarmiran.
Kineske noći, noći ljubavi...
Glupost!
Noć je, takoreći.
To je normalno, promena geografske širine. Napred!
Kineske noći, noći umiljate, noći ljubavi
Noći trovanja, noći ljubaznosti
La, la, la... do rađanja dana
Kineske noći, noći...
Noći ljubavi.
Udario si pumpu?
To je urođenička krava.
Ako hoćeš možemo da se vratimo.
Dečko, to je zato što si ti sredio dva ili tri automobila.
Nisam imao nalog.
Pokazaćemo im šta treba da se radi.
- Šta to? - Idemo.
Kineske noći
Noći ljubavi
Noći trovanja,
ljubaznosti...
ili verovati u ljubav do svitanja dana
Kineske noći...
Dva kalvadosa!!
Dobrodošao, Albere.
Uvek sam govorio: "Videćemo se jednog dana."
Evo me kao u starim dobrim vremenima. Osećam se 20 godina mlađi.
Šta to?
Ti započinješ sa tvojim španskim...
Ako glupost nije nadoknađena od socijalnog osiguranja
završićete na slami.
Hoćeš da te naučim?
Ja ti zabranjujem da gnjaviš mog kormilara.
Niste iz iste porodice.
Ti si došao
da mi naređuješ, srediću vas obojicu!
To je samo udarac
upozorenja.
Ostavite mi ga!
Idite, ili ću zvati policiju!
Oni bi morali da ih privedu!
Oni su pripiti.
Da, gospodo, puni kao more!
Vi dugo vremena čekate to?
Tako možete pričati čitavu zimu!
Albere, bole me oči, izvucimo se.
U pravu si, nema ništa od prosečnog Francuza.
A kalvados? Niste ga platili!
Pitajte upravu, više nam ne plaćaju,
više nas ne poznaju, više nas ne pozdravljaju.
Preziru nas.
Bože moj! Bože moj!
Alber.
- Šta? - Tvoja žena neće biti zadovoljna.
- Ne pričaj o ženama u patroli. - Pravo kažeš.
Vetar počinje da duva. Imaš lokaciju?
Blanži, na Somi. Treba da upoznaš mog oca.
- Alber... - Šta ima još?
Blanži, to nije moguće.
Nosićeš dezertera.. U operaciji, ti znaš šta to znači.
Neću odavde da idem sam, shvataš?
- Imam misiju. - Misiju?
To spada u moju specijalnost. O čemu se radi?
Pst.
Pričao sam ti o mojoj kćerki.
- Maloj Mari? - Da.
Ona nije srećna. Treba da je povedem sa mnom.
Dobro, idemo tamo.
Kao i svako veče, emisija Žan-Mišel Odijara,
"Ovde se pleše"!
Albere, ne mogu ići tek tako.
Ne možeš, ne možeš! Šta hoćeš da kažeš?
Hoćete li malo začepiti gubicu?
Žalosno je živeti u ovakvoj državi!
Na prvi pogled
odbrana je slaba.
Treba to zauzeti snažno.
Ne treba da uzmeš komandu već moju kćerku.
U redu... u redu...
Dakle, ti si jedan slabi mršavko!
To je zato
što imam težak jezik.
Okreni se na drugu stranu!
- Alber! - Šta?
Pogledaj! Ja sam Hrist.
Ah!
Alber! Ne ostavljaj me!
Oni spavaju.
Zvono... postoji zvono?
Ah, evo bude se!
Najzad! U borbu!
Kažem, svi u borbu!
Kao 14-te, pređimo na posao.
Dakle? Koga je briga za nas?
Časna reč, to je šamar sultanu!
Da sam imao 37 haubica, brzo bismo to završili!
Stani, šalju opunomoćenog.
Zar to nije prerano.
- To ste vi g. Kvanten? - Posebna misija!
G. Kvanten, treba da se stidite!
Ona veruje da razgovara sa svojim derištima?
Kvanten, gradonačelnik četvrti na Dalekom Istoku!
Samo da isporučimo devojčicu gospodinu!
Isporučite je ocu!
- Ocu? - To sam ja. - To je novo, zar ne?
- Ne baš. - Vi kažete...
Požurite!
Šta se dešava? Šta hoće ovi ljudi?
Ah! Engleskinja je već na mestu!
Ne shvatam šta hoćete da kažete.
- Videćeš kako ih tretiram. - Nepotrebno, gospođa je Francuskinja.
Kao što je pukovnik Lorens bio Arapin! Legendarna podmuklost!
Znam sve vaše prevare.
Ne delim mišljenje gospodina o engleskim temama.
Ali je najvažnije znati
da li je gospodin zaista otac male Mari Fuke.
Za sada će biti poželjno da odete.
Za ostalo ćemo se pobrinuti sutra ujutru.
U interesu deteta, nadam se da ćete se predstaviti.
Ispratite gospodu.
- Rekla je: "Vidimo se sutra." - Ali to je Fašoda!
- Ako su planirali povlačenje? - Zašto se ne povuku?
Kuriru, obavestite šefa pošte.
Ostavićemo slučaj za sutra!
Ako do 10 sati devojčica ne bude kod mene sa svojim prtljagom,
pričaćete sa husarima o smrti!
Dobro g. Kvanten, biće preneseno.
Ti si preterao malo u užasu ali imao si i uravnotežene trenutke.
Uvek. Kakva lepa noć, a?
Voleo bih da te odvedem u Andaluziju, noći su plave.
Ali i u Kini takođe, kad se spustiš na jug.
Ne znaš šta je potrebno?
Da sve to svetli u crvenoj boji.
To ne možemo ni zapaliti, iako...
Pusti me da se setim...
Osvetljena čarobna zemlja...
14. jul u prodavnici...
Gde sam to čuo? Zašto sam to čuo i video?
"Ako vam je potrebno bilo šta..."
Bradati... "Pariski šik"!
- Landri - To je to.
Ima kutiju punu raketa, da udari na Versaj.
Zagrli me momče! Hej ti si u mojim dvadesetim!
Svetski šampion!
Ako hoćete božole, treba da nas čuje Avr.
Ja bih sebi da odgovorim.
To je staro 30 godina, ali postojano.
Potpisao Ruđeri.
To neće moći da ponesu dvojica. Moraće da se nosi deset puta.
Šta je to? Nikad se bez mene igra nije dovodila u pitanje,
čak i ako je opstanak bio u pitanju.
Pirotehnika zahteva učenje iz knjiga,
i nesumnjiv talenat.
Idemo. Ništa nije zaboravljeno?
Ništa! Program je obezbeđen.
Dvadeset tri vazdušne rakete, deset bombi zvezdica i boji,
asortiman iznenađenja, deset rotacionih prskalica,
i ispražnjen vrt.
Dakle, gospodo, biće to zastrašujuće!
Mi ćemo prefarbati nebo!
Sjajno!
- Ali ovo nije 14. jul! - Ovo je vatromet!
To je samo to.
Alber pravi ludosti na plaži sa vatrometom.
- Lisijen, gde ćeš! - Vidi ono!
Čuo sam da je Alber na plaži!
Evo baluba koji dolaze!
Ludo je!
Kvanten, sada jednu zelenu!
I jednu crvenu!
Sada, trobojku!
Tvoj je red.
Da li dići grad u ime domorodaca?
Domorodac nam neće uraditi ništa, povuci prvi!
Vaše rimske sveće!
Pokažite baklje!
Na moju komandu, vatra!
Za naše mrtve!
- Za naše mrtve! - Za naše mrtve!
Hong-Kong, La Kukarača, Singapur i mala Tonkinškinja!
Puerta del Sol!
Žurka se nastavlja!
Zaustavite ovo ismevanje!
Pozorište lutaka!
Kažem vam da zaustavite!
Gospodo, pođimo do našeg eksploziva!
Lepo vreme za artiljeriju!
Dodajte mi petarde!
- U futroli. - Nemaš ništa bolje?
Ofanzivna granata ne leti u radnju sa galanterijom.
Snaći ćemo se.
- A ovo? - Pažnja!
To se čuje!
Po zadnji put vas pozivam da se zaustavite!
Evakuišite žene i decu, ja ću da obrijem obalu!
Zbrisaćemo Normandiju sa karte! Vatra!
Neprijatelj je u bekstvu, prisiljen je na povlačenje.
Svako za sebe. Ja ću da se okupam.
- A mi? - Spustimo se do Jangcekjanga.
Hej!
- Vreme je da se vratimo. - Vratimo, gde?
Nećemo čekati petla da nam zakukuriče?
Pričaćemo kasnije, moram na voz.
Uvek ideš u Blanži?
Da, moj otac je navikao da sam ovde.
Nije sjajno, ali biću tu.
A ti ćeš se vratiti u Pariz?
Video sam more, kud ću dalje.
Francuska nam je uvek pokazala put ka slobodi.
"Sloboda, sloboda, draga",kako je govorio veliki poeta Viktor Igo.
U ime te slobode pale su žrtve
čudne bitke koja se desila na ovoj plaži, tragičnom teatru.
Tragičnom, ali slavnom.
Neka mi bude dozvoljeno da se zahvalim
gospodinu gradonačelniku i odbornicima
na veličanstvenom vatrometu, koji je dao za naše pobožno okupljanje,
bistrinu koja će nas od sada inspirisati.
Iz dubine duše, uzvikujem:
Živele SAD, živela Engleska, živela Francuska!
Tata! Kako sam srećna!
Istina je da ćeš me povesti? Svakako da te vodim.
Dakle, odabrao si.
Niko me ne ljubi, ali ja takođe biram. Hoću da se obrijem.
Uh... dobro.
Ići ću na voz u 15 časova.
Spremila sam ti kofer, to je glupo.
Da, oh...
- Doviđenja, gospođo Kvanten. - Doviđenja, moja mala Marijo.
Doviđenja, gospođo. Hvala za sve.
Čekam te u utorak u 6 sati?
- Svakako. - Ne zaboravi da presedaš u Lisijeu.
- Bez brige. - Ja ne brinem.
Žalim što nije videla vatromet.
Nisu takvog videli. Doviđenja.
- Uskoro ćeš promeniti voz? - Neće kasniti.
Nemaš vremena da ispričaš još jednu priču?
Ako hoćeš, ali ova je poslednja.
I ona je istinita.
U Kini, kada stignu velike hladnoće,
na ulicama gradova se nađu mali zalutali majmuni.
Ne zna se da li su došli iz radoznalosti ili straha od zime,
ali kako ljudi veruju, čak i majmuni imaju dušu,
oni čine sve da ih vrate u šumu.
Da ih vrate njihovim navikama.
I vide se vozovi puni malih majmuna koje
vraćaju u džunglu.
Ah, stižemo.
Zbogom, lepa moja.
Nema potrebe.
- Doviđenja. - Doviđenja.
Reci tata, ti veruješ da je on video majmune u zimu?
Mislim da je video najmanje jednog.
Lisije! Putnici za Ruan, Azenkur, Blanži,
menjaju voz. Preseda se na istom peronu.
Polazak je u 16 časova i 18 minuta.